2019.10.23. 07:30
Szeged 1956-ja: a forradalom szikrájától a megtorlások hamujáig
A forradalom szikrája 1956. október 16-án Szegeden pattant ki, de a szabadság néhány fölemelő napja után a szovjet megszállás és a megtorlások is elérték a várost. Ezeket az folyamatokat Miklós Péter történésszel – aki három, az ötvenhatos eseményekről szóló könyv szerzője – tekintettük át.
![](https://cdn.delmagyar.hu/2021/12/6mzG7m1BxiO3Mo8jMbwQ7lRDLpmCMsTNZK5lodt864A/fill/215/215/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzEwM2U3MTNmYWMyNzRmNjVhOTIzNmU5ZGI0MzBhYmNk.jpg)
Váratlanul érte a megmozdulás az ÁVH-t
A történész hozzátette, hogy az október 23-i fővárosi forradalmi események hatására Szegeden is elkezdődtek a megmozdulások. A Szegedi Nemzeti Színháznál Bicskey Károly színművész elszavalta Petőfi Sándortól a Nemzeti dalt. Miután a fiatalokból, értelmiségiekből és munkásokból álló tömeg a Kossuth Lajos sugárúti rendőrség épülete előtt is tüntetett, a Klauzál téri Kossuth szoborhoz vonult, ahol Kaló Flórián elmondta a Nemzeti dalt, Bicskey Károly pedig a Szózatot. Ezt követően a tömeg magától föloszlott, a résztvevők békésen hazavonultak. Az M. Szabó István őrnagy irányította szegedi ÁVH-s karhatalmi ezredet és a Magyar Néphadseregnek a városban állomásozó egységeit a megmozdulások váratlanul érték. Bár erődemonstráció céljával néhány harckocsizó egység az utcákon cirkált, komolyabb összeütközésre, illetve tömegoszlatásra nem került sor.
![](https://cdn.delmagyar.hu/2021/12/SREw_LWo0w78QpfaXB3iLHiTOqERV-p7UFybXQr6890/fill/1741/1200/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzJkNjcxYmRhYWM4ZTQ1NWQ5Y2JjMTEzODYzNWQ4Mzk1.jpg)
„Ruszkik haza”
- 1956. október 24-én az egyetem központi, Dugonics téri épületéből indult a többnyire fiatalokból álló tömeg, amely az útjába kerülő kommunista jelképeket,vörös csillagokat, Rákosi-címereket eltávolította. A tüntetők a kendergyári munkásokat megpróbálták rávenni a csatlakozásra, de az üzem előtt az ávósok könnygázzal, riasztólövésekkel és testi erő alkalmazásával elzavarták őket. A Kiskunmajsáról és Kiskunfélegyházáról erősítést nyert szegedi karhatalom ezt követően minden fontosabb közintézményt, valamint a nyomdákat és a helyi kommunista pártlap, a Délmagyarország szerkesztőségét ellenőrzése alá vonta – fogalmazott a múzeumigazgató. Azt is részletezte, hogy másnap a kendergyárból indult a tüntető tömeg, amely megkoszorúzta a Kossuth-szobrot, leverte az útjába kerülő vörös csillagokat, majd a városi pártbizottság épülete előtt elkezdődött a skandálás: „Ruszkik haza!”, „Egyforintos kenyeret, Rákosinak kötelet!”, „Vesszen az ÁVÓ!”
![](https://cdn.delmagyar.hu/2021/12/9tVJKb1ukJoSwV_WJ2OrqA-KWg7hSmm6ViSnJ_KxVMs/fill/1024/969/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2RmM2I3OGI3MmE3MTRjMzY5NDliYWY1OGMzMTFmZWM3.jpg)
Lezáratták a hidat – áttörték a munkások
Október 26-ra a forradalmárok a város főterére, a Széchenyi térre hirdettek nagygyűlést, amelyre több tízezer ember el is indult. A rendezvényt azonban a kommunista hatalom meg akarta akadályozni. Ezért a rendőrség lezárta a hidat, hogy az újszegedi munkásság ne juthasson át a gyűlésre. A kordont azonban az Újszegedről indult mintegy háromezer fős tömeg áttörte. Halász Gyula városparancsnok közölte Perbíró József professzorral, a megmozdulás egyik vezetőjével, hogy a Széchenyi térre nem vonulhatnak a tüntetők, ha pedig mégis megpróbálják, közéjük lövet. Ezt követően a Takaréktár utca felől a térre tartó tömegre a karhatalom tüzet nyitott, amely következtében egy halott – Schwarcz Lajos munkás – és több sebesült maradt az utca kövén.
![](https://cdn.delmagyar.hu/2021/12/-UyhEP8gSTEICgIZ7ajWlPj44AvSVCdTU-bjJo_Zl2E/fill/3475/4439/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzUxODY4MTQyZDQxOTQxNGNiYTI0NWI5MGU5Njc4YmRj.jpg)
Szovjet harckocsioszlop érkezett Szegedre
- A forradalom elleni szovjet intervenció kezdetekor, 1956. november 4-ről 5-re virradó éjszakán megérkezett a városba a szovjet harckocsioszlop, amely ellen néhány bátor forradalmi csoport – elszórtan és nem központilag szervezetten, hiszen a nemzetőrség addigra már föloszlott – kézifegyverekkel igaz, az esélytelenség tudatában megkísérelt ellenállni – mutatta be a forradalom szegedi leverésének kezdő mozzanatait a történész. Másnap kiszabadultak a Csillag Börtönből az ott védőőrizetben lévő államvédelmisek, akik felfegyverkeztek és a szovjetekkel együttműködve elkezdték a forradalomban részt vevők letartóztatását. 1956. november 6-án megérkeztek a városháza elé a szovjet páncélosok. A szovjet csoportot Ábrahám Antal vezette, aki a volt kommunista végrehajtó bizottsági elnökhelyettest, Tombácz Imrét elnökké, Perbíró Józsefet pedig elnökhelyettessé nevezte ki. Perbíró professzorra egy ideig szükségük volt, hiszen a lakosság körében nagy tisztelet és elismerés övezte. Ezzel a Forradalmi Nemzeti Bizottság érdemi tevékenysége megszűnt – zárta gondolatait Miklós Péter.
![](https://cdn.delmagyar.hu/2021/12/OdhU4JdDELX4XHnbPxP0xagpxyCC0Myzjb09LydQ92c/fill/4719/4569/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2RkODA2NzVjYjg4YjQ0YmM4NzBlZmZkYWI2NGFlZGU4.jpg)
A forradalmárok is szerkesztették a Délmagyart
Október 29-én megalakult a Szegedi Forradalmi Nemzeti Bizottság elnöksége, amelyben Perbíró József elnök, valamint Joszt István és Királyházi Sándor alelnök mellett Horváth Jenő lett a titkár. A pártbizottsággal kötött megegyezés értelmében a párt helyi lapjának a Délmagyarországnak a szerkesztésébe a forradalmárokat is bevonták: főszerkesztője Fábián Ferenc lett. Az október 30-án megalakult szegedi nemzetőrség – amelynek élére Lazur Barna főhadnagy, az egyetem katonai tanszékének előadója került – másnap megfelelő fegyverzethez jutott az elhagyott öthalmi ávós laktanyából, valamint a pártbizottság épületéből. Október utolsó napjaiban az egykori koalíciós pártok is újraalakultak Szegeden, de az események alakulására nem nagyon volt befolyásuk.